Živý na vlastním pohřbu - Paasilinna, Arto (Hejkal, 2014)
Chlapec Artti se narodil několik let před počátkem druhé světové války a s rodiči a sourozenci zažil jako malý vystěhování z ohrožené Karelie. S otcem se pak od nejútlejšího věku vydával za výdělkem mezi laponské dřevaře a lesníky a tady bral první školu tvrdosti, píle a umění spolehnout se sám na sebe. Tytéž vlastnosti ho pak spolehlivě provedly dalšími životními etapami, houževnatým studiem, hledáním obživy, krátkou epizodou v armádě, pozvolným budováním kariéry novináře i odhodlaným dobýváním lásky sympatické spolužačky. Když pak jako mladík jen o málo starší dvaceti let stojí doslova "živý na vlastním pohřbu", s uspokojením označuje svůj dosavadní život za "těžký a krásný". Arto Paasilinna, známý především jako humorista, napsal tentokrát jakýsi bildungsromán o zrání obyčejného kluka, s některými autobiografickými prvky a víceméně dobrodružným laděním. Čtenář, zvyklý na jeho černé grotesky, bude možná překvapen rovným vyprávěním o obyčejném osudu, o životní vytrvalosti, přímosti a cílevědomosti bez patosu, odboček a ozdob. Teprve na samém konci se připomene autor ve známé podobě, když nechá hrdinu zinscenovat si na zkoušku onen vlastní pohřeb. I ten ale vyznívá především jako hold životu a těm, kdo ho skutečně žijí